www.titrari.ro
Site-ul cu cele mai NOI SUBTITRĂRI!
Nu era nimic special în legătură cu ținutul Summerset.
Era un loc foarte obișnuit.
Niciodată nu s-a întâmplat ceva uimitor.
Oamenii care trăiau acolo erau doar oameni obișnuiți.
Și animalele erau...ei bine, erau doar animale obișnuite.
Nimeni nu se întreba despre ordinea lucrurilor.
Așa că zilele treceau fără să se întâmple nimic deosebit.
Dar într-o primăvară, la o fermă mică...
...o fetiță a făcut ceva.
Ceva ce avea să schimbe totul.
P Â N Z A L U I C H A R L O T T E
Traducerea și adaptarea: Shakti & Lovendal E-mail: shaktilove2007@yahoo.com
Ce faci?
- Întoarce-te în pat. - N-o să-l omori, nu-i așa?
E doar un purceluș. Acum, întoarce-te în pat.
Nu, nu e drept!
Nu poți să-l omori fiindcă s-a născut așa mic!
Ai grijă!
Dacă aș fi fost și eu așa mică, m-ai fi omorât?
Desigur că nu.
O fetiță nu se compară cu un purceluș.
Nu-i nicio diferență!
Nu e drept deloc!
- Cum poți fi atât de crud? - Haide, am să-ți arăt ceva.
O vezi? Vezi?
Sunt 11 purceluși și doar 10 mamele. Unul nu se poate hrăni, iubito.
Atunci îl voi hrăni eu.
Am să te hrănesc...și o să am grijă de tine.
În niciun caz nu te voi lăsa să-l omori.
- Când a primit Fern un purceluș? - Avery, nu e frumos să arăți.
Dă-mi aia!
Autobuzul tău trebuie să ajungă în orice moment.
'Neața!
Hei tată, pot să primesc și eu un purceluș?
Nu, pot avea un purceluș doar cei care se trezesc devreme.
Fern face înainte de ivirea zorilor vindecând lumea de nedreptate.
Fern, lasă purcelușul ăla și du-te la școală.
Haide.
- Ne mai vedem. - Pa, tată.
Să fii cuminte, amice.
Se pare că va ploua mult luna asta.
Fern! Cărțile tale!
Pa!
Unele din întrebări care s-ar putea să le aveți...
Examenul de săptămâna aceasta...
Trebuie să taci din gură, bine? Sau astfel vom avea probleme.
Ai înțeles?
Deci...E o chestiune de a învăța răspunsurile.
- Fern, ce se întâmplă? - Nimic.
Fern, ce ai acolo?
- Nimic. - Deschide.
Mulțumesc, doamnă.
Fern, știi doar..
E un porc, bine? Nu este o jucărie, o păpușă, un copilaș.
Un porc! Și trebuie să-l tratezi ca atare.
O, este minunat.
Știu că iubește animalele dar trebuie să-i spui.
Ea e atât de fericită.
- Acum e mai bine. - Fern, îmi pare rău scumpo, dar...
- ...a trecut destul timp. - Ce?
Nu mai e mic, și nu pot să te mai las să mai ții
în casă un animal care o să se facă foarte mare.
Nu, nu poate să stea în grajd.
- Te rog, tată... - Nu, nu.
Știi...Trebuie să vând câteva animale ca să plătesc utilajele cele noi.
Foarte curând va exista un loc în grajd pentru un porc.
Am promis să am grijă de el.
Și eu te-am lăsat să-ți îndeplinești promisiunea.
Nu ți-am promis ție, ci lui Wilbur.
- Dar ce zici de Homer? El are animale. - Unchiul Homer?
Sunt sigur că o să poată face loc pentru un porc.
- Da. - E chiar peste drum.
Ia și dormi, micuțul meu, Soarele îți spune la revedere,
Luna strălucește pe fața ta frumoasă.
Mama îmi cânta așa ca să mă simt în siguranță. Noapte bună...
...Wilbur.
Fern traversase șoseaua de sute de ori înainte.
Dar niciodată nu părea c-a mers atât de departe.
Era doar un grajd roșu obișnuit.
Dar dacă stai și te gândești, nu putea fi mai minunat.
Dar uneori, atunci când iei două lucruri obișnuite și le pui împreună
la timpul potrivit,
există o șansă ca ele să devină lucruri mai puțin obișnuite.
Purcelușul acela se afla într-un nou grajd.
O singură adulmecare și îți dădeai seama că ești într-un loc
plin de lucruri vii.
Dar asta nu înseamna că era și plin de viață.
Pentru asta,grajdul avea nevoie de un porc.
Dar nimeni nu știa încă asta.
O să vin să te văd în fiecare zi.
O să vin de-atâtea ori, că o să te plictisești de mine.
Te iubesc.
Avery! Autobuzul te așteaptă!
- Să nu uiți de mâncare! - Am luat-o!
- Ce naiba? - Ce face?
În mod clar e cineva inteligent. Porcii sunt inteligenți.
Porcii nu sunt deștepți!
Se pare că ei sunt la fel de inteligenți ca și delfinii.
- Avantaj delfinul. - Ei, nu mai spune.
- O să-ți pierzi capul! - De ce încearcă să facă asta?
- Porcul a ieșit! - ți-am spus că sunt inteligenți.
- Ia te uită, a ieșit porcul. - Fără îndoială că a ieșit!
Homer!
Harvey!
A scăpat porcul!
A scăpat porcul! A scăpat porcul! A scăpat porcul!
- ce-ar fi să mergeți mai repede? - Așteaptă-ți rândul.
Fern! Fern! Așteaptă!
Ia și scapă! Fugi, porcule! Eliberează-te!
- Predă-te! Predă-te! - Nu te preda, porcule! Fugi!
Nuuu! Nu acolo!
- El se uită într-acolo... - Crezi că știe despre ce-i vorba?
Desigur că nu, e doar un porc.
Nu știe nimic.
Vino, por-por-por-porcule!
Nu te întoarce, ai scăpat.
Da, s-a întors porcul. Hai, purcelule.
Așa, băiete. Mănâncă toate lăturile.
Aș fi fost la graniță până acum!
- Reușea dacă mă lăsați să vorbesc. - Ce să reușească? E un porc!
- E doar un porc! - E un porc!
Dacă stau bine și mă gândesc... acolo era foarte bine.
Dar...mai bine stau aici. Fern oricum o să se întoarcă în curând.
E atât de prost.
- Vrei să-i vorbesc? - Desigur că nu.
Desigur că nu.
Dragule, mi s-a părut că ai spus că ai vrea să fii liber de ai putea.
M-am referit la asta dacă aș fi fost un porc.
- Știi ce pățesc porcii pe aici. - Da, știu.
Aș fi vrut ca niciodată să fi vorbit de asta.
O să-ți simt lipsa astăzi. Ne vedem când o să mă întorc, da?
Bine, trebuie să plec, bine? Ne vedem mai târziu.
Pa!
Îmi pare rău c-am întârziat...
Pa Fern, să te întorci repede.
Bună! Numele meu este Wilbur.
Vrea cineva să se joace? Cineva?
Plouă afară. Știți ce primești atunci când plouă?
Febră tifoidă, holeră, dizenterie.
- Nu! Noroi! - Ce naiba face acum?
Nu vreți să veniți și voi? Haideți, veniți!
Să mergem! Să mergem! Să mergem!
De câte ori trebuie să vă spun că, doar pentru că suntem oi,
nu trebuie să imităm totul!
Dar și tu faci asta!
- Chiar și tu. - Nu, nu, nu. Chiar și tu.
Tu!
Hei, puștiule. ăsta e un grajd. Noi nu ne jucăm, ci muncim.
- Cel puțin unii din noi. - Unii din noi?
Insinuezi cumva Ike, că noi nu muncim? Pentru că noi muncim al năibii de mult.
Foarte mult? Voi doar dați lâna.
Doar lână? Bună glumă...
Scuze.
Asta e contribuția voastră la societate, pârțâitoarelor.
- Nu mai spune,lânos mizerabil. - Asta nu e...
Iar au început.
- Alunecă...e foarte amuzant. - Porculețule, poți veni aici?
- Ai spus că te cheamă Wilbur, nu? - Exact. Care e al tău?
- Gussy. - Gussy, un nume grozav.
Mulțumesc, Wilbur. Ești foarte drăguț și roz dar îți pierzi timpul.
- Animalele ălea n-o să se joace. - Dar tu?
Eu? Ei bine, eu trebuie să stau pe ouăle mele.
- Uau! Ia te uită! - Altfel, mi-ar place să mă joc!
Dar, tu de ce nu te poți juca?
Pentru că...ce-i bine pentru o gâscă, e bine pentru un gânsac.
Dar restul?
Nu vreți să vă jucați?
Nu pot să mă joc pe trei stomacuri goale.
La noi e problema asta cu putoarea de lână umedă...îngrozitor.
- Vezi? ăsta nu e locul de joacă. - Dar toți sunteți prieteni, nu?
O, desigur. Suntem împreună de când ne știm.
Nu prea sunt sigur că a sta în același loc înseamnă și a fi prieteni.
Nu mi-e foame. Vreau doar ca cineva să se joace cu mine.
Ce-i asta?
Ar putea fi...lături!
O, Doamne. Se pare că mâncarea porcului a stârnit mirosul.
Ce brânză!
Am păpat salam noaptea trecută?
O, da. Cred că da.
- Ce nerușinat. - Ce dezgustător.
Bună!
O, ești un porc.
Ești un porc. Iar porcul înseamnă lături...
- Și șobolanul e fericit. - Numele meu e Wilbur.
Ai vreun nume sau doar te cheamă "șobolanul"?
Ai spus "doar șobolanul"?
Pentru informația ta, porcule: șobolanul e cel mai tare!
Am fost aici cu mult înaintea voastră și vom fi aici mult timp după voi!
Să ții minte data viitoare când mă mai jignești spunându-mi "doar șobolanul!"
- Tu ți-ai spus "șobolanul". - Eu pot să-mi spun așa.
- Dar tu nu poți. - Atunci...tu nu ai vreun nume?
- Desigur că da, Templeton. - Templeton, un nume grozav.
- Mulțumesc. - Vrei să ne jucăm, Templeton?
Din multe motive...nu!
Vezi tu, eu nu mă joc. Mă furișez, spionez, mănânc, mă ascund.
- Doar asta fac. - Nu poți să stai și să vorbim?
Să vorbesc? Ia să vedem...Mă furișez, spionez, mănânc, mă ascund.
Nu se află pe listă cuvântul "vorbit".
Mmm...șobolanul e frumos.
Noaptea asta visez la...lături!
Fern, doar n-ai să te duci să vezi din nou porcul ăla!
- E prea târziu. - Dar el mă așteaptă.
Iar eu mă aștept ca tu să-ți termini temele și să te duci direct în pat.
Dar, mamă...!
- Întotdeauna îi spun "Noapte bună". - Nu și azi.
Nu poate dormi dacă n-o fac.
Noapte bună, noapte bună, noapte bună...!
Noapte bună.
Cine a spus asta? Cine ești?
Unde ești? Ești invizibilă?
Nu, sunt nocturnă, deci lucrez noaptea. Când tu ar trebui să dormi.
Trebuie să mă concentrez, așa că...
- Noapte bună. - Nu pot să dorm acum.
Te rog spune-mi cine ești... eu mă simt foarte singur.
Înțeleg. Uite ce...Pari un porc foarte simpatic.
Așa că...de te duci la culcare acum și mă lași să lucrez,
putem conversa mâine.
- Conversa? - Cred că trebuia să spun "vorbim".
O, minunat. Bine. Noapte bună, noapte bună...
Noapte bună...
Bine, încă nu s-a mișcat.
Ne află aici de unu...două... Ne aflăm de mult timp aici!
- Tipul ăla nu se mișcă! - Parcă e o ciudățenie a naturii.
- Nu mai pot...vreau niște porumb! - Știu Brooksie, ai oleacă răbdare.
OK, e dimineața.
Hei Bets, nu-mi curgeau balele, nu?
Trage-le înapoi, Bits.
Care din voi mi s-a adresat noaptea trecută?
Abia s-a sculat de dimineață, și are deja lucruri de spus.
Da, lucruri spuse foarte tare.
Cine a vorbit cu mine noaptea trecută?
- Presupun că eu am fost. - Bine, nu te pot vedea.
Aici sus, la colț.
- Celălalt colț. - Scuze, dar tot nu te văd.
Vino mai aproape, voi coborî.
Ooo...Bună! Tu...
Uite ce, am o zi lungă de muncă. Încerc să...Păianjen! Păianjen!
Pleacă de pe mine! Pleacă de pe mine! Pleacă!
- Bine, un pas înapoi. - Te înfiorează.
Golly, ești nepoliticos.
Nu, nu, nu. Am spus-o în sens pozitiv.
- Știi? Te înfiorează în sens bun. - E dezgustător!
Ei bine...Vrei să mai vorbim? O să li te alături lor?
Nu am mai văzut niciodată un păianjen. Tu ai făcut asta?
La asta te concentrai noaptea trecută?
Da.
E...minunat!
Mă poți învăța și pe mine cum să fac așa ceva?
O, așteaptă puțin, te rog.
- Ce faci? - Iau micul dejun.
- O, Doamne... - Calmează-te.
Mai întâi, o învelesc mai bine în pânză, ca să se simtă mai comfortabil.
E un serviciu care îl fac.
Apoi îl înfofolesc și apoi îi spun rugăciunea pentru că...
...va fi o masă bună și plăcută.
Deci...tu mănânci muște?
Nu, nu, nu! Le beau sângele.
- A căzut! - A leșinat ca o fată.
- E dezgustător. - Ei bine...ți-e ușor să spui asta.
Tu ai asigurată mâncarea care ți-e adusă în troacă...
pe când eu n-am parte de un asemenea tratament regal.
Eu pun capcane...eu trebuie să-mi prind singură mâncarea.
- Și de aceea îmi creez pânza. - Te rog, nu-mi fă rău.
Ei bine, din moment ce ai spus "te rog"...
Imaginează-ți câte insecte ar fi în acest grajd...nu, în această lume,
dacă păianjenii nu le-ar prinde.
Insectele ar lua controlul asupra planetei.
Părerea mea e că le fac tuturor o favoare.
- Cu excepția muștelor. - Da, cu excepția muștelor.
Cred că acum e momentul să spun "Salutări".
Ce?
- Salut. - Ooo...bine.
- Plec. - Nu, Wilbur...
"Salut" e doar o formă mai dichisită de a spune "bună".
Ooo...bună!
Hei, știi cum mă cheamă. Dar pe tine?
Numele meu...
Numele meu este Charlotte...
- Charlotte A. Cavatica. - Charlotte, un nume grozav.
- Mulțumesc și eu cred la fel. - Când ai spus "Salu..."
Știi tu...cuvântul ăla, asta înseamnă că suntem prieteni?
- Mmm...presupun că da. - Da!
Da!
Golly...ia du-te și vezi ce se întâmplă acolo.
Hei...ce se întâmplă?
Hei puștiule, ce se întâmplă aici?
Scuze...mi-am făcut doar un prieten nou. Asta e tot.
Păianjenul! O, da.
- Bună alegere. - Da, perfectă.
Ai ales pe cineva care e chiar mai dezgustător decât mine.
De ce să o disprețuiți pe Charlotte? Ea face o pânză incredibilă...
...și astfel elimină insectele din grajd.
Uită-te la ea...Nu crezi că ea e puțin...Care e cuvântul?
- Urâtă! - Eu cred că e frumoasă.
Pentru Dumnezeu, e chiar hidoasă! Ce vezi tu într-o creatură sângeroasă?
N-o văd așa.
Fără remediu.
Ce prietenie jalnică o să fie.
Există o expresie veche care spune că "Ignoranța înseamnă fericire".
Și eu înclin să cred că este adevărată...
Pentru că în acea zi de primăvară, Wilbur era fericit atât cât putea
să fie un porc
Zilele de primăvară s-au transformat în zile de vară.
Zile pline de conversații lungi între doi dintre cei mai
neobișnuiți prieteni.
Charlotte, ce-i ăla un "porc de primăvară"?
E un porc care s-a născut primăvara.
Am crezut că înseamnă "țopăitor".
Ăsta s-ar numi "porc săritor".
După ce d-na Marlow a făcut opt ouă în cuib, nu a mai putut...
- Ce Dumnezeu faci? - Ai să vezi.
O, e minunat! Puțin mai la stânga.
- Simt cumva o briză? - Eu urmez!
- Și eu urmez. - Și eu urmez.
- Arată bine, nu? - Da.
- Sunteți noi în grajd? - Eu sunt Wilbur.
- Wilbur, sunt eu. - "Eu"? Grozav nume.
Nu, eu, eu... Samuel, oaia.
Oau, dar ce-ai pățit??
Prima pânză făcută de un porc!!
Mai bine mi-ai lăsa mie treaba asta.
După luni întregi de clocit, după multe săptămâni de așteptare,
eforturile ne-au fost răsplătite.
Uită-te la ei. Erau niște ouă și acum uită-te la ei!
- Gussy, ai făcut o treabă minunată. - Nu degeaba mi se spune Mama Gâscă.
- Felicitări! - Dragii de ei.
Da, mulțumesc, mulțumesc. N-a fost ușor, dar am reușit.
Tu ai reușit?
Glumeam, dragă. Noi am reușit.
Șase...șapte. Nu erau opt ouă?
Să fie ăsta unul rău?
- Golly! Golly! - Stai așa Tata Gâscan.
- Încercam să ajut fericitul cuplu. - Ce vrei să faci cu oul stricat?
Vreau oul...oul stricat, pentru simplul motiv că...
- Nu se știe niciodată. - Acesta nu a reușit.
Cred că trebuie să ne despărțim de el.
Ia-l și pune-l la colecția aia șmecheră pe care o ai.
Șobolanul a câștigat oul stricat.
- Mie mi s-a părut amuzant. - Trebuia să-l fi ciupit.
Să nu-l spargi că o să se împuțească tot grajdul.
Ar fi o schimbare.
De ce râzi Betsy? Am pus că mirosim urât.
Bun așa. Îmi va fi folositor.
Chiar ești un diavol chipeș.
La fix.
Am găsit un păianjen în pragul ușii. Mă duc să-l prind.
- Nu, Avery, vino înapoi! - Hai păienjenuț!
Oprește-te!
- Te-am prins! - Lasă-l, Avery!
Nu, nu, Wilbur, pleacă!
Ce scârbos!
- Tu ai fost? - Nu, dar simt ceva.
Crezi că e "sperietorul" ăla?
Vrea să ne gazeze, să plecăm de la porumb.
- Gălbenușul e pe mine. - Du-te de aici!
- Mamă, ce bine miroase! - Dezgustător!
- Ți-am spus să nu spargi oul. - Uite ce-ai făcut acum șobolanule.
- A salvat-o pe Charlotte, nu? - Da ingraților, am salvat-o.
- Ai spus de bine, nu? - Desigur.
Am câțiva ochi, să știți și cred că Wilbur a avut cea mai mare contribuție.
Știu. Ironic, nu-i așa?
El te-a salvat pe tine iar ei îl păstrează pe el pentru Crăciun.
- Templeton! - Ce-i aia Crăciun?
- Ziua în care vei fi vindecat. - Dar nu sunt bolnav.
- Dar n-am spus că ești bolnav. - Asta n-a fost o mișcare bună.
Da. Tipic pentru șobolan.
Ce? Vreți să mințiți o viitoare minge de fotbal?
Bine, declarația va fi tristă pentru că sunt singurul sincer de aici.
Templeton, ce tot spui?
La iarnă, stăpânul te va caza la hotelul "Afumătoarea".
Și singura dată când poți pleca, este atunci când oamenii se adună
și spun: "Ce cârnaț apetisant."
"Uite cum sfârâie șunca aia."
- Deci pentru asta e. - Doar nu-i pentru copt castane.
N-ar face asta, oamenii iubesc porcii.
Mai degrabă, carnea de porc.
- Ciudat, nu-i așa? - Charlotte!
E adevărat?
Wilbur, puțini porci apucă ninsorile iernii.
Nu...nu cred. Nu vreau să cred.
- Wilbur... - Nu e drept!
Vreau să trăiesc, vreau să văd zăpada!
Și o vei vedea.
Îți promit aici și acum: Nu-i voi lăsa să te omoare.
Tu ești un păianjen, ești mic iar ei sunt uriași.
- Cum ai să-i oprești? - N-am idee.
Dar e o promisiune iar eu nu-mi încalc niciodată promisiunile.
Nu-ți fă griji, Wilbur. Mai este mult până la Crăciun.
Bine, Charlotte. Dacă spui tu.
- Tată? - Da.
Pot să mă duc acasă? Promit că mă întorc repede.
- Sigur, n-am nimic împotrivă. - Bine.
Fern, stai, de ce nu te duci la familia White să te joci sau
nu chemi pe cineva?
De ce?
Pentru că stai prea mult în grajdul ăla.
Nu-i bine să stai așa mult singură.
Singură? Cei mai buni prieteni ai mei sunt acolo.
- În afară de șobolan. - Șobolanul?
Nu l-aș numi prieten dar restul sunt și spun cele mai grozave povești,
mă fac să râd și le-am promis că le citesc din cartea asta. Trebuie să plec.
Pa.
Dr. Dorian, e ridicol, nu-i așa? Să crezi că animalele pot vorbi.
Nu știu, poate vrun animal mi-a spus ceva și nu l-am auzit
...pentru că nu eram atent.
Poate copiii sunt mai buni ascultători decât suntem noi.
- Mă îngrijorează asta. - Ceea ce vă îngrijorează este că
prietenii ei sunt porcii, oile, gâștele și șobolanii.
- Șobolanii nu. - Nu.
- Arată bine? - Da.
- Are poftă de mâncare? - Aha.
Doarme bine noaptea?
Da, e perfect normală în privința asta.
Există o denumire pentru starea ei.
Se numește "copilărie".
Și din nefericire, nu va dura.
- Charlotte, ce faci? - Mă gândesc...
cel mai bine gândesc cu capul în jos. Sângele îmi vine în cap și mă înviorează.
M-am gândit și eu...știi tu, la Crăciun.
Nu-ți fă griji Wilbur, găsim noi ceva.
Haide Ike, hai.
Nu vreau să te încurc, dar ai găsit vreo soluție?
Încă nu. Dar e ca o pânză...
...o țeși, aștepți și întotdeauna apare ceva.
- Noapte bună, Charlotte. - Noapte bună, Wilbur.
Și...balans...
și prind...
și fac ochi.
D-nule Zuckerman, trebuie să veniți să vedeți asta!
- Ce-i aia "porc groiav"? - E..."porc grozav".
E un miracol.
Încep să cred că este un miracol adevărat.
Părinte Bicher.
Homer, Briget... Ce vă aduce pe aici?
Divinitatea?
Așa credem.
Mai bine nu spunem nimic, până când nu anunț eu la slujbă.
Să nu spui nimănui, vino până la grajd.
Nu spui la nimeni, să nu se audă.
O pânză de păianjen în grajdul lui..
Charlotte, ce face un porc grozav?
Nu e despre ceea ce faci, ci despre ceea ce ești.
Unii porci mai zâmbesc.
Ridici puțin capul...bună figură.
Oricât de urât e păianjenul, trebuia să ne fi dat seama că e inteligentă.
Doar nu crezi că cineva poate fi și inteligent și frumos?
Nu, nu cred, adică da...pentru că tu ești.
Un păianjen mic și inteligent, nu-i așa?
- Unde e păianjenul ce a făcut asta? - Păi am căutat peste tot...
și nu l-am găsit.
- Arată destul de bine! - Și totuși nu va schimba nimic.
- Va fi căsăpit. - Da.
Nimeni nu mănâncă vaci.
- E un porc tare frumușel. - Da, un porc pe cinste.
"Porc grozav".
După câteva săptămâni, celebritatea pânzei de păianjen s-a stins.
Nu-i mai păsa nimănui.
Ceea ce era ieri incredibil, astăzi era din nou obișnuit.
Părea că Wilbur nu avea să vadă totuși zăpada.
Mă scuzați dar ce facem aici? Am înțeles, consiliu de grajd, dar...
ne privește și pe noi și mai ales la o oră atât de nepotrivită?
Știi că Wilbur nu e singurul care poate ajunge pe masa de Crăciun
cu un măr în gură.
Bun argument, da. Continúă atunci.
- Ike, suntem implicați cu toții. - Nu prea pot să mă uit la tine.
- Asta e tot. - Nu e vorba de mine.
E vorba de Wilbur, și pentru informația ta, nici mie nu-mi face plăcere să te văd.
După cum am văzut cu toții, oamenii au perioade de atenție foarte scurte...
Și mai e timp destul până la Crăciun...
și timp destul pentru Zuckerman pentru a-și găsi afecțiunea sa pentru porc,
pierzându-și astfel pofta de a-l mânca.
- Știe să vorbească! - Da. Ce vrei să spui mai exact?
Spune că fermierul l-ar putea omorî pe porc.
Îmi pare rău pentru soarta ta predestinată.
Am putea iarăși să-i atragem atenția.
Nu, o dată a fost suficient.
Am nevoie de un cuvânt potrivit. Ceva care să-l facă pe Wilbur
atât de special...
...astfel încât Zuckerman să nu se mai gândească niciodată să-l omoare.
Ai nevoie de ceva tare ca de exemplu "Porcul suprem".
Și? Ce mai contează? Nu va merge.
Nu ai putea spune și tu măcar o dată ceva mai optimism?
Bine, sunt optimist, dar nu va merge.
Dar ce ziceți de o propunere armonioasă?
- Gata, iar vorbiți în cor! - Vă rog pe toți...
Care cel mai bun cuvânt pentru Wilbur?
Ce-ar fi..."delicios"?
Sau "hrănitor"...sau "foarte crocant"?
Dar...?
- L-ai nimerit? - Da...la fix.
Ce spuneți de "incredibil", "incredibil","incredibil"?
E bun, dar prea lung, n-am multă pânză.
Dar un singur "incredibil" ar putea merge.
E total fals, un porc
nu este minunat. Priviți-l! E perfect obișnuit.
Dacă vreți să fiți sinceri, acesta-i cuvântul pe care trebuie să-l folosiți.
Obișnuit.
Wilbur, va funcționa doar dacă acel cuvânt e adevărat.
Și numai tu ne poți spune care e acel cuvânt.
Uită-te împrejur, cu toții ne-am adunat aici ca să te ajutăm.
Spune-le tuturor cum te simți.
Aia roșie...și cea albastră!
- Nu e grozav? N-o să mă prinzi! - Ba o să te prind.
Uite ce artificii, mamă.
Hai Avery, prinde-mă!
Chestia asta cu pânza, chiar dă rezultate.
D-nule Zuckerman!!!
De la un capăt la altul. E incredibil!
E cel mai incredibil lucru auzit.
Față de dată trecută, de data asta e de-o mie de ori mai tare!
Scrie "incredibil", mare și citeț.
I-N-C-R-E-D...Ce păianjen ar fi în stare să silabisească un așa cuvânt?
Eu nici în clasa a 10-a, nu-l puteam silabisi.
Ferma Zuckerman
Boboci de gâscă
Înainte să plecați, nu uitați să luați cu voi câteva din fructe.
- Crezi că va funcționa? - Nu.
- Îmi permiteți? Arată "incredibil". - Ia uită-te la ei.
Da, zâmbiți frumos. De-ar fi avut gâștele dinți.
Ce spui? Că Fern are vreun amestec în treaba asta?
Atunci cum au apărut scrise acele cuvinte pe pânza aia?
Știu că toți spun că e un miracol, dar...
Dar ce?
- Nu credeți asta? - Dar dumneavoastră?
Pânza în sine este un miracol.
Nu sunteți de acord?
- Ați putea face una? - Pot croșeta o dantelă.
Pentru că v-a învățat cineva, dar pe păianjeni nu-i învață nimeni.
Ei doar țes o pânză.
Nu credeți că acest lucru e un miracol?
O dată cu sfârșitul verii, s-a dus și interesul pentru pânză.
Charlotte trebuia să se gândească la ceva deosebit.
Ceva destul de deosebit, ca să schimbe viziunea oamenilor
asupra lumii.
Sau cel puțin viziunea asupra unui singur porc din lume.
Adevărul e că Charlotte se temea că nu va găsi un cuvânt
care să facă asta.
Trebuia să se grăbească, căci îi trecea și ei vremea.
Dar promisiunea, odată făcută, trebuie îndeplinită.
Nici o pânză încă?
Nu, n-am mai văzut niciuna de câteva luni.
M-am obișnuit cu multă lume pe aici, acum e liniște.
Am văzut că s-a stricat coșul afumătorii.
Vrei să comanzi unul nou?
Ar fi bine să facem asta, e o comandă specială.
Să ne apucăm de el, dacă vrem să afumăm șunca înainte de sărbători.
Să mai luăm și lemn.
O mai spun o singură dată: "Porcul suprem."
Oh, Golly, vezi cai verzi pe pereți.
- Hei! - Scuze!
Pe câmp nu învăț prea multe cuvinte, decât "Dii!" sau "Prrr!"
Dar șobolanul ăla cară mereu gunoaie cu etichete.
Sunt de acord ca Templeton să aducă chestiile alea aici,
în loc să le mănânce.
Pun pariu că ne-ar putea aduce niște cuvinte care să fie alese.
Ascultă aici un cuvânt:
- "Nu, nu." - Sunt 2 cuvinte.
Și altele: "refuz", "sub nicio formă", "nimic".
Nu mă spetesc eu ca să salvez viața unui porc...
oricât de incredibil ar fi guițătorul ăsta mic.
O să spui altceva când n-o să mai fie el și nimeni n-o să mai aducă
găleata cu lături.
Și 3..2..1...uite șobolanul.
Să stabilim ceva:
Nu-mi pasă de porc...
-...ci numai de lături. - Desigur.
Și dacă tot voi fi pe lângă gunoi și nu va fi nevoie de un efort prea mare,
poate, poate...aduc câte ceva.
- Ești foarte amabil. - Nu mai spune la nimeni.
Ce? Ce vrei?
Ca să prinzi putere.
Ooo... Mulțam'.
Dar tată, i-am auzit când vorbeau de afumătoare.
Nu mai e porcul tău.
Nici nu-l vindeam dacă știam ce-i vor face.
Fern, asta pățește un porc de la fermă.
Tu știi asta.
Mai vedem noi.
Mai am 2-3 ani până să înceapă să mă contrazică.
După aia sunt terminat.
Membrii clubului nostru vor avea ocazia de a înscrie în concurs animale.
Pe lângă bâlci și jocuri, arătați-le că-i sprijiniți.
Vreo întrebare?
- Rita. - Pot să vin cu găinile mele?
Sigur, porci, cai, găini și viței. Sigur că poți.
Și sper să câștigați premiul 1.
- Cum poate fi pe fiecare câmp? - Nu poate fi același.
- Nu se poate! - Poartă aceiași pălărie.
Îți spun eu că ne urmărește. Îl urăsc pe tipul ăsta.
- Elwyn, am nevoie de porumb! - Bine, bine, asta e o nebunie.
- Noi suntem 2, nu? - Da.
Crede-mă, suntem 2 iar el e unul singur.
Nu știu tipule, chiar mă sperie.
- Gândește-te la porumbul acela. - Da, porumbul.
- La atac! - Pe el!
- Renunță! Renunță! - Renunță! Renunță!
E bun, pun pariu că râde de noi acum.
Nu te uita la el, nu-i da satisfacție.
- Gândește-te la altceva. - Mă gândesc la altceva.
- La orice. - Mă gândesc, văd...un șobolan.
- Bun așa. - Nu, chiar văd un șobolan.
Șobolanul e bun, șobolanul e rapid, șobolanul e..
Șobolanul își pierde îndemânarea.
- Vrei să te încurci cu ăla? - O, da.
Trebuie să pun gheara pe ceva, numărăm până la 3.
1, 2, 3.
Șobolanul nu se distrează.
Toate astea pentru lături: șobolanul e disperat.
Șobolanul n-are scăpare.
Ar trebui să nu-și mai spună "șobolanul".
Găsește niște cuvinte! Da, sigur, șobolanul nu va găsi cuvinte!
Ia uite! Cuvinte!
- E tot în conservă? - Da, e-acolo.
Poate ar trebui să-i acordăm puțină intimitate.
Nu, nu. Nu-mi pasă.
Unde s-a dus? Nu-l mai văd.
- Văd doar cum se mișcă o coajă. - Ce coajă?
- Coaja aia cu coadă. - Nu mă mai prindeți voi acum.
- Pe el! - Pe el!
Șobolanul e cel mai tare!
- Suntem colorați în roz. - Ce roz?
Dar e bine nu? Negrul se asortează cu orice, nu?
Nu, nu e bine, șobolanul ăla va...
-"Strălucitor", ar putea merge. - Ar putea? Fir-ar să fie.
Uite, apare, exact ca ieri! Atenție! Uitați-vă cu toții la acel nor.
- Dumnezeule! - Dintotdeauna a fost așa?
Nu, nu se poate.
"Strălucitor", incredibil de strălucitor.
- O da, cuvântul ăsta va fi de efect. - Iar treaba mea s-a terminat.
Și acum rodul muncii mele, legumele și sosul!
Bun...
S...
și lipesc...
și acum un ochi,
și...haide Charlotte,
...poți s-o faci.
Nu încetini ritmul.
Bine ați venit la ferma Zuckermann. Vă mulțumesc că ați venit.
Pânza o spune mai bine decât mine: e ceva strălucitor.
Din acest motiv, îl voi înscrie pe Wilbur la târg.
Ai auzit Charlotte? Mă duc la târg!
Porcul se duce la târg.
Wilbur va trece de Crăciun până la urmă.
- E bine? Am reușit? - Da, Wilbur, e foarte bine.
- Zâmbește! - La târg?
- Ce-ți veni? - Nu știu, așa mi-a venit deodată.
- E un guițător. - N-are nicio șansă.
Bine lucrat, nu m-am îndoit o clipă.
Păianjenul ăla a făcut o treabă pe cinste.
- E sârguincioasă. - Mulțumesc, Charlotte.
Ar trebui să faci o mică plecăciune.
Și să eclipsez tot cu frumusețea mea?
Du-te acolo și arată-le ce poate face un porc strălucitor.
Cum adică nu mergi la târg?
Voi câștiga un premiu. Nu vrei să fii acolo?
Sigur că vreau Wilbur, foarte mult, dar nu mă simt în stare
să călătoresc acum.
- De ce nu? - Pentru că aștept ceva.
Ce aștepți?
Adică mă aștept să te descurci și fără mine.
Vei fi crește porc mare și te vei descurca foarte bine de unul singur.
Bine, o să-mi fie dor de tine.
Haide Homer, a sosit ziua cea mare.
- Fern. - Mamă!
Nu mă îmbrac cu aia.
Ce naiba face?
Spălat și parfumat.
De mult visam la asta.
Faimosul porc al familiei Zuckerman.
Trebui să spun că e un porc deosebit.
A avut efect iaurtul meu.
Chiar vrei să faci asta Homer?
Dacă piezi, ne datorezi taxa de înscriere.
S-au întâmplat lucruri ciudate pe aici.
Chiar dacă pierde, pot să fac din el șuncă.
- E-n ordine. - Adu niște apă.
Charlotte, te simți bine?
De ce îi este greu fermierului să vadă că are ceva bun în fața sa?
Uite câte lucruri a făcut Wilbur pentru ferma asta...
...nu e bun decât pentru șuncă?
Mai am ceva de făcut și trebuie să fiu acolo ca să reușesc.
Charlotte, trebuie să te gândești la copiii tăi.
Da, știu dar i-am promis prietenului meu.
O fundă mare și albastră ar trebui să-l trezească pe fermierul ăla.
- Faceți loc, faceți loc. - Poftim!
- Ia uite! - Și-a revenit.
- Mmm..iaurt! - Templeton, trebuie să vii cu mine.
Trebuie să găsesc un alt cuvânt, unul foarte bun.
Îmi pare rău, cucoană. Vine o vreme când un șobolan trebuie să se întrebe.
Și șobolanului ce-i pică?
Are dreptate, noi am mai fost la târg.
- Am mai fost? - Nu-ți amintești?
Ce de-a gunoi era acolo?
Da, tot felul de resturi pe care să le molfăi.
- Ce spui acolo? - Și cornete de înghețată...
Și porumb înăcrit de soare.
Și bețele de vată de zahăr murdare de noroi...
Sandvich-uri cu brânză mucegăită și mere caramelizate.
Întoarce-te la partea cu brânza.
- Hai micuțule. - Nu-l brusca tată.
Hei, așteptați-mă!
Cred că l-am prostit oleacă, nu?
Charlotte, vii cu mine!
N-ar fi ratat pentru nimic ocazia asta.
- Mulțumesc că vii cu mine. - Noroc, Wilbur.
Să câștigi funda aia!
Pe ei, Wilbur!
Arată bine Homer.
Bine. Unde-i murdăria?
Tu știi că doar cei răbdători primesc ce-i mai bun?
Nu, primesc ce-i bun, doar ăia care găsesc și le bagă în gură.
Să nu crezi că nu știu, Fern.
Suntem cu toții aici, pentru că o fetiță foarte hotărâtă a făcut
o promisiune porcului.
- Wilbur. - Scuze. Wilbur.
Sunt mândru de tine, scumpo.
Fern, Avery, aveți câte 10 bilete ca să faceți ce vreți.
Trebuie să vă ajungă pentru toată ziua, așa că nu le consumați
pe toate deodată, da?
- Mă întorc imediat! - Să mergem!
Bine.
Vei câștiga premiul, știu asta.
- Totul va fi bine. - Fern, să mergem.
O, Doamne!
Cu asta concurăm?
Mă scuzați, cum vă numiți?
Când cineva vrea să vă atragă atenția, cum vă strigă?
Unchiul.
Spune-mi Unchiule, când v-ați născut?
- Ăă? - Ziua ta de naștere.
O pentru Dumnezeu, vreau să știu dacă ești un porc născut primăvara.
Normal, doar nu sunt o găină de primăvară.
Mare, amuzant și netalentat.
Găină de primăvară!
- Charlotte, cu cine vorbești? - Cu porcul de alături.
- Ar trebui să-mi fac griji? - Sigur că nu.
- La ce ți-ar folosi? - Ați văzut bestia de alături?
Cred că maică-sa era corcitură de hipopotam.
Dacă ar trebui să fac Top 5 al celor mai grași porci,el ar fi pe 3.
- E o untură! - Te rog...
Porcul ăla nu-i nici pe departe frumos ca Wilbur sau așa bine proporționat.
- Și deloc curat. - Astea da criterii de departajare.
Trebuie să demonstrăm, că cel mai bun porc, nu-i neapărat și cel mai gras.
Și tu Wilbur, trebuie colaborezi, odihnindu-te.
Nu sunt obosit, Charlotte.
Bine, mă scuzi un moment, te rog?
Bine, Templeton, ai dreptate. Am nevoie de cuvinte mai bune decât "porc gras".
Cuvinte multe și speciale.
Ce spui de "insistentă" și "poruncitoare"?
Templeton, te rog, e ultima noastră șansă de a-i salva viața lui Wilbur.
Știi doar că sunt aici numai pentru mâncare.
Sigur.
Două, vă rog.
Acolo sus e Fern?
Măi să fie, e cu un băiat.
O nu..e cu un băiat.
Mana din ceruri.
Nu știu ce-i asta dar îmi place la nebunie.
Gata cu lăturile.
Bine, hai să scap și de gura păianjenului.
- De ce nu suntem pe câmp? - Avem aici destul porumb.
Au popcorn, porumb prăjit, caramelizat...
Termino, mă torturezi, mor de foame.
Mă uit pieziș din cauza lucrurilor ăstea!
Vreau să văd iar șobolanul ăla.
Cuvinte, cuvinte, cuvinte...
"Șorici de porc", asta o s-o dea gata.
Aia arată promițător.
- Hei, șobolanul ăla! - O să mă servesc cu niște șobolan!
Iar păsările astea. Trebuie să scap de ele definitiv.
Șobolan la 3! 3!
Hei, așteaptă-mă!
Stai așa Books, vin și eu!
Uuu...păsări flamingo! Veniți să mă prindeți.
Sperietoarea!! Retragerea! Ciupește-l! Ciupește-l Elwyn.
Stai așa, are ochi din nasturi.
- Și nici părul de paie nu-i adevărat. - Nu-i?
O, da.
- Șobolanu-i cel mai tare. - Știi ce înseamnă asta?
- Da. Ce? - Puteam să mâncăm porumb.
Ești mulțumită Alteță? Că am un tort de mere acolo, cu numele meu pe el.
Da, foarte mulțumită. Vezi, dacă o ții tot așa, cineva ar putea crede că-ți pasă.
Vai, sunt îngrozit.
Charlotte, dacă nu câștig mâine premiul, mă duc la afumătoare.
Vei câștiga Wilbur și vei vedea zăpezile iernii.
Ți-am spus, eu îmi respect mereu promisiunile.
Mamă, îmi pui tu astea?
Iah, arăți ca o fată.
Și lovesc la fel.
- Ei bine, ce crezi? - E un cuvânt grzav, doar că..
- Ce? - E cuvântul potrivit? E adevărat?
Nu cred că merit niciunul din cuvintele pe care le-ai scris despre mine.
Atunci e cuvântul perfect.
"Modest".
Pânza!
Modest?
Dacă ăsta nu-i un câștigător, atunci nu știu ce e.
Chiar o să câștige, nu-i așa?
Homer, nu pot urca pe podium, arătând așa.
Homer!
Nu-i corect!
De ce nu ne-au spus că juriul va veni așa devreme?
Am făcut tot ce-am putut.
Adu mașina, îl ducem acasă.
Chiar credeam că avem o șansă.
- Ți-am spus eu. - Uite, pânza!
Dle Zuckerman puteți veni cu mine, vă rog?
Și aduceți și porcul.
Doamnelor și domnilor, ne face plăcere să vă prezentăm porcul familiei Zuckerman.
Să ne amintim de începutul verii
și de pânza scrisă din grajdul familiei Zuckerman.
Și acum s-a întâmplat din nou.
De aceea conducătorii târgului, sunt onorați să vă prezinte
această frumoasă medalie, un simbol al uimirii și aprecierii noastre.
Te iubesc, Wilbur.
Ce pot spune despre acest porc, ce nu s-a spus deja?
Știu că mulți dintre voi ați fost la fermă și ați văzut minunile
și m-ați întrebat cum de s-a întâmplat așa ceva.
Nu știu.
Dar s-a întâmplat
într-un moment în care nu prea vedem lucruri miraculoase...
sau poate că vedem.
Poate că ele sunt acolo și ne înconjoară în fiecare zi
dar nu știm noi unde să ne uităm.
Nu neg că micul Wilbur face parte din ceva mai presus
de noi toți.
Și viața la fermă e mult mai frumoasă cu el acolo.
Chiar e un porc jos pălăria.
Charlotte, uite ce fericită e. Nu-i minunat?
- Da, e minunat. - Hei, ce-i aia?
- Acesta e "magnum opus" al meu. - Ce e ăla "magni opis"?
Magnum Opus.
Înseamnă "capodoperă", e un săculeț rezistent la apă, plin cu ouă.
- Chiar? Acolo sun ouă? - Copilașii mei. 514.
Cu 514 de pui de păianjen peste tot, chiar va fi un grajd strălucitor.
Wilbur, mă tem că n-or să reziste înapoi până la grajd.
Ce? Ce tot spui? Doar n-ai să-i lași aici singuri, nu?
N-am de ales.
- Mă sting. - Cum adică?
- Adică sunt pe moarte. - Poftim?
- Nu poți să mori! - Wilbur, ne naștem, trăim...
și când ne vine vremea, murim. E cursul normal al vieții.
Nu, nu, vino jos, te car eu restul drumului.
Ne întoarcem în grajd și am eu grijă de tine.
Nu, Wilbur, nici măcar nu mai am putere să mă cobor.
Trebuie. Ai făcut așa multe pentru mine.
Și a fost o mare plăcere pentru mine.
Te rog, vino jos Charlotte. Trebuie să pot face ceva.
Nu Wilbur, nu știi încă ce-ai făcut?
M-ai considerat prietena ta și în felul ăsta ai făcut un păianjen
frumos pentru toți.
N-am făcut nimic Charlotte, tu ai făcut totul.
Nu, pânzele mele nu erau miracole. Doar plămădeam ce vedeam.
Miracolul ești tu.
Templeton, Charlotte e foarte bolnavă.
Da...și țicnită.
Moare, nu poate veni acasă cu noi și vreau să mă ajuți să ducem sacul cu ouă.
Ai spus cumva ouă?
E un sac cu ouă și e acolo sus, cu ai săi copii.
Nu pot să-l las aici. Dacă pățesc ceva?
Nu ajung la el și vreau să mi-l aduci tu.
Și vreau s-o faci acum.
- Nu cred că-mi place tonul tău. - Măcar o dată în viață, nu poți
să te gândești la altcineva, decât la tine?
- O dată, o dată.. - Haide!
Nu, haide tu, cine a căutat prin gunoaie ca să te facă "strălucitor"?
Templeton! Și cine a căutat cuvântul pentru ca tu să fii "umil"?
Cred că a fost...Templeton, Templeton, Templeton, Templeton.
Și mi s-a mulțumit?
Nu, ți-a trecut prin minte că și un șobolan ar avea nevoie
de puțină apreciere?
De un pic de...să spun?...iubire?
Fă-o și ai să primești mâncare toată viața.
S-a făcut.
Grăbește-te! Sus, în colț, pe o grindă.
Templeton!
Haide.
Mulțumesc, Templeton. Pentru tot.
E-n ordine, dă-i drumul dar grăbește-te.
Uite așa, uite-ți medalia.
Adio, scumpul, scumpul meu Wilbur.
Adio Charlotte, te iubesc.
Acela e adorabilul și micuțul Wilbur?
- Și are și o medalie. - Bună treabă puștiule.
- Ce-a crescut! - Am știut mereu c-o să reușească.
- Fără nicio îndoială. - Bine ai venit acasă, Wilbur.
- Wilbur? - Unde e Charlotte?
- Am o presimțire rea, Bitsy. - Și eu.
Nu putem spune că Charlotte a plecat pentru totdeauna.
A continuat să trăiască în inimile celor care au cunoscut-o.
Și chiar și în acelora care nu au cunoscut-o.
Ceva se schimbase în ținutul Summerset.
Parcă oamenii știau că locuiesc într-un loc deosebit.
Și din multe puncte de vedere, au devenit și ei speciali.
Un pic mai buni și ceva mai înțelegători.
Și animalele se purtau altfel.
Erau mai unite.
Căldura prieteniei lor, i-a ajutat să treacă prin lunile reci de iarnă.
Arătau gesturi de bunătate și o răbdare ieșită din comun.
Își țineau promisiunile.
Până și inimile mai reci, săreau în ajutor la nevoie.
Și mai ales, cea dintâi promisiune.
Un porc de primăvară a apucat să vadă prima lui ninsoare.
Era ca și cum Charlotte însăși o cernea din ceruri.
Tăcerea iernii continuă până la primul dezgheț.
Apoi primele semne de primăvară.
Și înainte să realizezi, viața își urma cursul.
Au apărut! Au apărut! Au apărut! Veniți cu toții!
Salut, eu sunt Wilbur. Am fost prieten cu mama voastră.
Cât de bucuroși suntem să vă vedem.
Ce înfiorători sunt...și drăguți. Exact ca mama lor.
Cât de frumoși sunt. Nu vreau decât să iau și să-i îmbrățișez pe toți.
Puteți zbura! Bravo vouă!
Asta chiar e ceva de imitat.
Fiți liberi micuților, tare aș vrea să fiu și eu.
Glumeam dragă.
Cred că mi-a intrat unul în cioc.
Ah. Mulțumesc scumpo.
- Ăsta-i Golly al meu. - Nu pot să cred că sunt aici.
- Așa drăguți. - Da, Bits.
- Ești bine, Ike? - Mă descurc, mă descurc Bets.
Păianjenii sunt de treabă, sunt prietenii mei...
Păianjenii n-or să-mi facă rău.
Stați!Ce se întâmplă? Ce faceți?
Vă rog, nu plecați! Stați! Stați!
- Unde plecați? - Mai departe.
- Ne ducem cu vântul. - După cum ne bate gândul.
- Ne ducem cu vântul. - Pa!
Nu puteți pleca, aveam atâtea să vă spun.
Și să vă povestesc despre cineva.
- Salutări! - Cine-a vorbit?
- Sunt aici sus! - Și eu.
- Am vrea să rămânem. - Ne place aici.
Și tu ne placi.
Rămâneți? O, minunat!
Cu adevărat minunat!
Trei prieteni... Cum vă cheamă?
Îți spun cum mă cheamă dacă îmi spui de ce tremuri.
Cred că tremur de bucurie.
- Atunci eu mă numesc Bucurie. - Bucurie! Perfect.
Cu ce literă începea al doilea nume al mamei?
Cu A.
- Atunci mă voi numi Arania. - Grozav nume.
De ce nu-mi pui tu numele? Ceva delicat, nu foarte lung și nici prea fantezist.
- Și nici prostesc. - Complicat.
- Ce spui de...Nellie? - Nellie,îmi place, bine zis.
Joy, Arania și Nellie, ați ales o ușă specială unde să vă țeseți pânza.
Aceasta a fost și ușa mamei voastre.
Era loială, genială, frumoasă și a fost prietena mea.
O voi păstra veșnic în amintirea mea.
Vouă, fiicelor ei, vă ofer prietenia mea.
- Și eu ți-o ofer pe-a mea. - Și eu la fel.
Și eu.
Bine, aș vrea să fac, câteva anunțuri.
În primul rând, dacă voi fetele sunteți pasionate de cuvinte și aveți nevoie de
bucăți de hârtie pentru inspirație, nu apelați la mine.
Zilele mele de cules cuvinte, s-au terminat.
Nu mai sunt șobolanul de odinioară, sunt de două ori pe atât.
Dacă vreți să scrieți ceva, încercați asta: șobolan grozav.
Gândiți-vă la asta. Sos!!!
Într-un grajd obișnuit, un porc obișnuit...
stătea înconjurat de prieteni,
întâmpinând cea de-a doua lui primăvară.
Și acelei primăveri îi urmară multe altele.
Doar pentru faptul că cineva s-a oprit să admire grația,
frumusețea și noblețea celei mai umile creaturi.
Acesta este miracolul prieteniei.
Nu îți este dat să întâlnești atât un prieten cât și
un bun scriitor.
Charlotte a fost ambele lucruri.
Traducerea și adaptarea: Shakti & Lovendal E-mail: shaktilove2007@yahoo.com
www.titrari.ro
Site-ul cu cele mai NOI SUBTITRĂRI!